Selkupere
Selkupere Ostjak-samojeder | ||
---|---|---|
![]() | ||
Selkupere er ene blandt samojediske folk om at tillade skæg | ||
Antal og fordeling | ||
Antal i alt | ||
![]() | 4.249 (2002) | [1] |
* ![]() | 1.857 (2002) | [1] |
** ![]() | 1.797 (2002) | [1] |
* ![]() | 1.787 (2002) | [1] |
* ![]() | 412 (2002) | [1] |
![]() | 62 (2001) | |
Etnografi | ||
Sprog: | Russisk, nenets; | |
Religion: | Russisk-ortodoksne kristne, shamanisme | |
Levevis: | Jægere og rensdyrnomader; | |
Udbredelse | ||
![]() | ||
Uralske folkegrupper. Selkupernes udbredelsesområder med brunrød og påskriften "selkup" |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Flag_of_Selkup_people.svg/220px-Flag_of_Selkup_people.svg.png)
Selkupere eller ostjaksamojeder er et samojedisk folk i det nordlige Rusland. De lever i områderne Tomsk oblast, Krasnojarsk kraj, Jamalo-Nenetskij autonome okrug og Nenetskij autonome okrug.
Selkuperne inddeles i tundra-selkuper (nordlig folkegruppe) og skov-selkuper (sydlig folkegruppe). De taler selkupisk og omfattede 4.249 personer ved folketællingen i 2002.
Udbredelse
Selkuperne bor omkring floden Taz og de mellemste løb af floderne Ob og Jenisej, i de administrative områder Tomsk oblast, Krasnojarsk kraj, Jamalo-Nenetskij autonome okrug og Nenets i Tjumen oblast; i sidstnævnte områder udgør de befolkningsflertallet.[2]
Levevis
Selkuperne er overvejende jægere og fiskere. Jagten var traditionelt rettet mod pelsdyr som zobel, egern og rensdyr. Fra det 19. århundrede, da russerne begyndte at brede sig til deres egne, begyndte disse at jage selkupernes rensdyr.[3]
Historie
Senest i det 13. århundrede kom selkuperne sammen med andre samojediske folkegrupper under tatarernes overherredømme og blev også skattepligtige til tatarerne.
I slutningen af det 16. århundrede begyndte Moskva at udvide sit overherredømme østpå til Sibirien. 1628 opførtes Krasnojarsk som en befæstet bebyggelse, der markerede afslutningen på tatarernes overherredømme til fordel for et russisk. Indtil det 17. århundrede synes deres udbredelsesområde at have været nogenlunde fast omkring Obs mellemste løb, men derefter begyndte de at fortrække mod nord og nordøst til Taz, Turuhan og Jelogui uden dog at slippe fri af den russiske beskatning.
I det 18. århundrede indledtes kristningen af selkuperne til den ortodokse tro, og selkuperne fik russiske navne. Dette forhindrede dog ikke, at shamanismen levede videre blandt dem.[3]
I sovjettiden, i 1930-erne slog styret ind på en aggressiv politik dels for at fjerne analfabetismen blandt selkuperne, dels for at udrydde shamanismen blandt dem. Shamaner blev arresterede og børn ved tvang sendt til internatskoler.[3]
Antal
Ifølge folketællinger har antallet af selkuper udviklet sig som følger[4]:
År | Antal | Selkupisk som modersmål |
---|---|---|
1959 | 3.768 | 50,6% |
1970 | 4.282 | 51,1% |
1979 | 3.565 | 56,6% |
1989 | 3.612 | 47,6% |
Noter
Litteratur
- Margus Kolga, Igor Tõnurist, Lembit Vaba, Jüri Vilkberg: Vene impeeriumi rahvaste punane raamat; Tallinn 1993 (estisk)
- Valev Uibopuu: Finnougrierna och deras språk. Kapitel om de finsk-ugriska folkens förflutna och nutid; Studentlitteratur, Lund 1988; ISBN 91-44-25411-3
Eksterne henvisninger
![]() | Infoboks uden skabelon Denne artikel har en infoboks dannet af en tabel eller tilsvarende. |
Medier brugt på denne side
Forfatter/Opretter: Irina Kazanskaya from Moscow, Russia, Licens: CC BY 2.0
Khanty girls
Forfatter/Opretter: Tango Project], Gnome, og VisualEditor team, Licens: GPL
Icon used to indicate a list
Forfatter/Opretter: Alex Great, Licens: CC BY-SA 4.0
A proposition of the flag of Selkup people. It is neither totally recognized by the community nor officially accepted.
Selkup (Ostyak) man from Obdorsk. Ob river.
Flag of Tomsk Oblast.