Max Eyth
Max Eyth | |
---|---|
Personlig information | |
Født | Eduard Friedrich Maximilian Eyth ![]() 6. maj 1836 ![]() Kirchheim unter Teck, Baden-Württemberg, Tyskland ![]() |
Død | 25. august 1906 (70 år) ![]() Ulm, Baden-Württemberg, Tyskland ![]() |
Gravsted | Hauptfriedhof Ulm ![]() |
Nationalitet | ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Universität Stuttgart ![]() |
Medlem af | Corps Stauffia, Verein Deutscher Ingenieure (fra 1869) ![]() |
Beskæftigelse | Skribent, digter, ingeniør ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Grashof-Denkmünze (1905), forædling (fra 1896), Württembergske kroneorden (1896), æresdoktor ved universitetet i Stuttgart ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Max (von) Eyth, oprindelig Eduard Friedrich Maximilian Eyth (født 6. maj 1836, død 25. august 1906) var en tysk ingeniør og forfatter.
Biografi
Max Eyth var søn af Eduard Eyth (1809-1884) og Julie, født Capoll (1816-1904) og født i Kirchheim unter Teck. Han tilbragte sin skoletid og første læreår i Heilbronn på maskinfabrikken Hahn & Göbel.
Fra 1852 til 1856 studerede han maskinteknik på den polytekniske højskole i Stuttgart. Efter den praktiske uddannelse som maskinarbejder hos dampmaskinefabrikken Gotthilf Kuhn i Stuttgart-Berg arbejdede han i samme firma indtil 1862 som teknisk tegner og konstruktør.
I 1862 blev han ansat på den engelske dampplovfabrik John Fowler i Leeds, hvor han overtog salget i udlandet af dampplovene. På sine mange rejser bl.a. til Egypten og USA agiterede han for brugen af dampploven i landbruget. Under den amerikanske borgerkrig rejste han til Egypten, hvor han i 3 år arbejdede som maskiningeniør. I romanen Hinter Pflug und Schraubstock beskriver han sine oplevelser i Egypten.
I 1882 vendte han tilbage til Tyskland, hvor han 1885 var med til at grundlægge det tyske landbrugsselskab "Deutschen Landwirtschaftsgesellschaft", som han indtil 1896 var ledende direktør for. Sine sidste år tilbragte han som forfatter i Ulm.
Udmærkelser
- 1896 – Adlet („von Eyth“)
- 1905 – Æresdoktor ved den tekniske højskole i Stuttgart
Værker
- Volkmar. Historisch-romantisches Gedicht, 1863
- Wanderbuch eines Ingenieurs, 5 bind, 1871-1884
- Der Waldteufel., 1878
- Mönch und Landsknecht, 1882
- Hinter Pflug und Schraubstock, 2 bind, 1899
- Der Kampf um die Cheopspyramide. Eine Geschichte und Geschichten aus dem Leben eines Ingenieurs. 2 bind, 1902
- Im Strom unserer Zeit, 3 bind, 1904-1905
- Lebendige Kräfte. Sieben Vorträge aus dem Gebiete der Technik, 1905
- Max Eyths Gesammelte Schriften, 1909
- Max Eyth, Briefe aus seiner Jugendzeit (1852-1859), 1936 udgivet af von Otto Lau, Kirchheim/Teck
Litteratur
- Georg Biedenkapp: Max Eyth, ein deutscher Ingenieur und Dichter. Eine biographische Skizze. Franckh, Stuttgart 1910.
- Lili du Bois-Reymond: Max Eyth. Ingenieur, Landwirt, Dichter. Wegweiser-Verl., Berlin 1931.
- Theodor Ebner: Max Eyth, der Dichter und Ingenieur. Ein schwäbisches Lebensbild. Winter, Heidelberg 1906.
- Rudolf Heege: Max von Eyth. Ein Dichter und Philosoph in Wort und Tat. Dt. Landwirtschafts-Ges., Berlin 1928. (= Arbeiten der Deutschen Landwirtschafts-Gesellschaft, 356)
- Birgit Knolmayer: Max Eyth. „Ein Leben in Skizzen“. Studien zum zeichnerischen Werk. Univ. Mag.-Arb., Tübingen 1994/95.
- Peter Lahnstein: Max Eyth. Das Schönste aus dem zeichnerischen Werk eines welterfahrenen
- Gerd Theißen: Max Eyth – Landtechnik-Pionier und Dichter der Tat, MEV, Frankfurt 2006.
- Carl Weihe: Max Eyth. Ein kurzgefasstes Lebensbild mit Auszügen aus seinen Schriften. 2. oplag, Verlag des Vereins deutscher Ingenieure, Berlin 1922.
Weblinks
![]() | Wikimedia Commons har medier relateret til: |
- Deutsche Landwirtschafts-Gesellschaft (DLG)
- Overblik over Max Eyth tekster på internettet Arkiveret 6. maj 2006 hos Wayback Machine
- Homepage Max Eyth
|
Medier brugt på denne side
Flag of the Germans(1866-1871)
Bildunterschrift: Fritz Leyde & Co. - Berlin W., Unter den Linden 16. Hof-Photographen Jhrer Kgl.Hoheit der Frau Erbprinzessin von Sachsen-Meiningen Prinzessin von Preussen. Rückseite: Meinen Freunden in der Deutschen Landwirtschafts-Gesellschaft zum 30. September 1896