Bulgariens fodboldlandshold
Kælenavn(e) | Лъвовете (Løverne) | ||
---|---|---|---|
Forbund | Bulgariens fodboldforbund | ||
Kontinentalt forbund | UEFA (Europa) | ||
Landstræner | Petar Hubtjev | ||
Anfører | Svetoslav Dyakov | ||
Flest landskampe | Stiliyan Petrov (105) | ||
Topscorer | Dimitar Berbatov (48) | ||
FIFA-kode | BUL | ||
| |||
FIFA-rangering | |||
Nuværende | 71 ![]() | ||
Højeste | 8 [1] (juni 1995) | ||
Laveste | 96 [1] (august 2012) | ||
Elo-rangering | |||
Nuværende | 54 ![]() | ||
Højeste | 7 [2] (august 1969) | ||
Laveste | 68 [3] (10. oktober 2015) | ||
Første kamp | |||
![]() ![]() (Wien, Østrig; 21. maj 1924) | |||
Største sejr | |||
![]() ![]() (Leon, Mexico; 14. oktober 1968) | |||
Største nederlag | |||
![]() ![]() (Madrid, Spanien; 21. maj 1933) | |||
Verdensmesterskabet | |||
Deltagelser | 7 (Første gang i 1962) | ||
Bedste resultat | Fjerdeplads 1994[4] | ||
EM | |||
Deltagelser | 2 (Første gang i 1996) | ||
Bedste resultat | Kvartfinalen: 1968 | ||
Sommer-OL | |||
Deltagelser | 5 (Første gang i 1924) | ||
Bedste resultat | Andenplads 1968 |
Olympisk medaljeoversigt | ||
---|---|---|
Men’s Fodbold | ||
![]() | 1968 Mexico City | Team |
![]() | 1956 Melbourne | Team |
Bulgariens fodboldlandshold er det nationale fodboldhold i Bulgarien, under administration af landets fodboldforbund, Bulgarski Futbolen Soius. Holdet har deltaget 7 gange i VM og 2 gange i EM, med det mest succesfulde resultat ved VM i 1994 i USA, hvor holdet sluttede på fjerdepladsen.
Historie
De tidlige år
Bulgariens fodboldforbund blev stiftet i 1923, og den 21. maj 1924 spillede det bulgarske landshold sin første kamp nogensinde, da man i Wien tabte 6-0 til Østrig. Først seks år senere, den 12. oktober 1930, fik man sin første sejr nogensinde i et opgør mod Rumænien.[5]
Holdets første forsøg på at kvalificere sig til VM var ved 1934-udgaven, hvor man dog ikke nåede slutrunden i Italien. Det samme gjorde sig gældende ved turneringerne i 1938, 1954 og 1958, mens man ikke stillede op til 1950-turneringen.[6] Holdets første deltagelse ved en slutrunde blev opnået i 1952, da man var med i turneringen ved OL i Helsinki. Her blev det dog kun til en enkelt kamp, der blev tabt med 2-1 til Sovjetunionen.[7]
Ved OL i 1956 i Melbourne var bulgarerne igen blandt deltagerne, og her opnåede nationen sin første store fodboldmæssige succes, idet holdet vandt turneringens bronzemedaljer.[8]
1960'erne
Bulgarien kvalificerede sig for første gang nogensinde til VM i fodbold, da holdet efter at have vundet en kvalifikationspulje over Frankrig og Finland var klar til VM i 1962 i Chile.[9] Ved slutrunden kom bulgarerne i gruppe med Ungarn, England og Argentina, og måtte forlade turneringen efter kun at have opnået et enkelt point, der blev sikret i kampen mod England, der sluttede 0-0.[10] Georgij Asparuhov blev den første bulgarske VM-målscorer nogensinde, da han scorede Balkan-nationens eneste mål i turneringen i 6-1 nederlaget til Ungarn.[11]
Også ved VM i 1966 deltog bulgarerne, og præstationen ved slutrunden i England blev endnu en skuffelse, idet holdet tabte alle de tre indledende gruppekampe til henholdsvis Ungarn, Brasilien og Portugal.[12] Ligesom i 1962 scorede Bulgarien kun ét mål i turneringen, og igen var det Georgij Asparuhov, der scorede et enligt mål i et nederlag til Ungarn.[13]
Bulgarien deltog i 1960'erne også i kvalifikationsturneringerne til det nystartede Europamesterskab, men havde ikke held med at kvalificere sig i hverken 1960, 1964 eller 1968. Holdet havde desuden ligesom i 1950'erne større succes i OL-sammenhæng, hvor man både deltog ved 1960- og 1968-legene. Turneringen i 1968 i Mexico City blev en stor succes, da holdet sikrede sig sølvmedaljerne. Efter undervejs at have besejret blandt andet Tjekkoslovakiet, Israel og værtslandet Mexico blev man først i finalen besejret af det ungarske hold.[14]
1970'erne
VM i 1970 i Mexico blev Bulgariens tredje VM-deltagelse i træk, og den tredje i træk uden sejre. Holdet fik som i 1962 kun et enkelt point ud af gruppekampene, denne gang mod Marokko, mens de to opgør mod henholdsvis Vesttyskland og Peru blev tabt.[15] De mange kvalifikationer, der faldt på et tidspunkt hvor kun 16 hold deltog i VM-slutrunderne, bekræftede dog bulgarernes plads som en etableret del af verdenstoppen i fodbold.
For fjerde gang i træk kvalificerede Bulgarien sig ved VM i 1974 i Vesttyskland, og for fjerde gang i træk rejste holdet hjem uden at have vundet en kamp, og uden at være gået videre fra den indledende gruppe. Bulgarerne tabte til Holland, og spillede uafgjort mod Uruguay og Sverige.[16] Holdet havde dermed spillet 12 VM-kampe i træk uden sejr.
For første gang i 20 år missede Bulgarien kvalifikationen til en VM-slutrunde, da det ikke lykkedes at opnå deltagelse ved VM i 1978 i Argentina. Holdet kunne gennem 1970'erne heller ikke kvalificere sig til nogen af årtiets tre EM-slutrunder, og var heller ikke med i OL-sammenhæng.
1980 – 1994
Bulgarerne fik ikke succes med deres kvalifikation til VM i 1982 i Spanien, men var atter tilbage blandt deltagerne fire år efter, ved VM i 1986 i Mexico. Selvom holdet for femte VM-slutrunde i træk ikke formåede at vinde en kamp, var slutrunden i det centralamerikanske land alligevel en form for succes, idet holdet for første gang nogensinde gik videre fra den indledende gruppe. To uafgjorte og ét nederlag i gruppespillet mod Argentina, Sydkorea og Italien var nok til at slutte som en af de fire bedste 3'ere, hvilket var adgangsgivende til 1/8-finalerne. Dette blev dog endestationen, da Bulgarien blev besejret 2-0 af de mexicanske værter, og dermed nåede op på 16 VM-kampe i træk uden sejr.[17]
På trods af, at slutningen af 1980'erne var perioden, hvor mange af de største stjerner i bulgarsk landsholdsfodbolds historie nogensinde, Hristo Stoitjkov, Borislav Mikhajlov, Krassimir Balakov og Jordan Letjkov debuterede på holdet, formåede Bulgarien ikke at kvalificere sig til VM i 1990 i Italien, ligesom det heller ikke på dette tidspunkt var blevet til en eneste deltagelse i EM-sammenhæng. Nogen OL-kvalifikation, blev det heller ikke til, og da også kvalifikationen til EM i 1992 glippede[18], var der ikke store forventninger til holdet forud for kvalifikationen til VM i 1994 i USA.
VM i 1994
Slutrunden i USA skulle dog vise sig som den største præstation i bulgarsk fodboldhistorie, der allerede startede med en mindeværdig og dramatisk kvalifikationsturnering. Bulgarerne var i gruppe med blandt andet Frankrig, og skulle i den sidste kval-kamp på udebane besejre netop dette hold, for at opnå deltagelse i sin sjette VM-turnering. Kampen på Parc des Princes i Paris blev højdramatisk, idet bulgarerne først kom bagud 1-0, og siden på to scoringer af Emil Kostadinov, hvoraf det sidste blev scoret præcis da måltavlen på stadion viste 89 minutter og 59 sekunder, fik vendt kampen.[19][20] Bulgarerne var dermed kvalificeret, mens franskmændene var ude.
Bulgarien blev ved slutrunden i USA sat i gruppe med henholdsvis Argentina, Grækenland og Nigeria, og forventningerne knyttede sig ikke mindst til den daværende FC Barcelona-stjerne Hristo Stoitjkov, der skulle føre bulgarerne frem til succes. Efter at have tabt den første kamp til Nigeria klart, blev 18. VM-kamp forløsningen for Bulgarien. Holdet slog grækerne med hele 4-0, og fik dermed brudt den onde statistik der havde gjort landet til det land i verden med flest VM-kampe uden sejr.[21]
En højst overraskende 2-0 sejr over Argentina i den sidste kamp skaffede bulgarerne gruppens 2. plads[22], og dermed adgang til 1/8-finalen, hvor modstanderen var Mexico. Denne kamp blev, efter blandt andet en fremragende indsats af stjernespilleren Stoitjkov, vundet efter straffesparkskonkurrence, og bulgarerne var dermed klar til nationens største fodboldkamp nogensinde, en kvartfinale i New York mod de regerende verdensmestre fra Tyskland. Dette opgør, der blev spillet den 10. juli 1994, regnes stadig som en af de største VM-sensationer gennem historien[23], eftersom bulgarerne sensationelt vandt 2-1 og kvalificerede sig til semifinalen. Lothar Matthäus, der senere skulle blive bulgarsk landstræner, havde bragt tyskerne foran, men på to mål indenfor fire minutter, en frisparksscoring af Hristo Stoitjkov og et hovedstød af Jordan Letjkov, skabte Bulgarien sensationen.[24][25]
Semifinalen mod Italien blev, på trods af slutrundens sjette scoring fra Hristo Stoitjkov, der dermed blev delt topscorer i turneringen sammen med russeren Oleg Salenko[26], endestationen for Bulgarien, der måtte se italienerne vinde kampen 2-1, på to scoringer af Roberto Baggio.[27] Også bronzekampen mod Sverige blev tabt, men dette kunne ikke slette indtrykket af en kæmpemæssig bulgarsk succes, der også blev krydret af, at både Hristo Stoitjkov og midtbanespilleren Krassimir Balakov blev udtaget til turneringens All-star hold.[28]
1996 – 1998
Succesen fra VM i USA blev fulgt op med en suveræn kvalifikation til EM i 1996 i England, der dermed blev Bulgariens første deltagelse i det europæiske fodboldmesterskab. Holdet blev til slutrunden sat i gruppe med Frankrig, Rumænien og Spanien, og selvom det blev til 4 point efter blandt andet en sejr over de rumænske naboer, gik bulgarerne ikke videre fra gruppen.[29] Stoitjkov præsterede at score i alle bulgarernes tre kampe, og blev med sin udtagelse til turneringens All-star hold cementeret som en af verdens bedste spillere.[30]
Bulgariens 7. og hidtil seneste VM-slutrunde kom ved VM i 1998 i Frankrig, hvor holdet dog på ingen måde kunne gentage succesen fra den foregående turnering i USA. Holdet var i gruppe med Paraguay, Spanien og Nigeria, og fik kun ét point og en sidsteplads med hjem. Det uafgjorte resultat faldt i opgøret mod Paraguay.[31]
1998 – 2004
Med fiaskoen ved VM i Frankrig var Bulgariens plads som en fodboldstormagt endelig afsluttet, og det skuffende resultat markerede også efterfølgende den egentlige afslutning på landsholdskarrieren for stjernen Stoitjkov. Holdet formåede ikke at kvalificere sig til EM i 2000, og et velspillende dansk landshold fik også slået dem ud af kvalifikationen til VM i 2002.[32]
EM i 2004 blev Bulgariens hidtil seneste slutrundedeltagelse, da man i konkurrence med Kroatien og Belgien vandt sin kvalifikationspulje.[33] Slutrunden blev dog en skuffelse, da holdet tabte alle sine tre kampe, mod henholdsvis Sverige, Danmark og Italien.[34]
2004 –
Tiden efter EM i 2004 har været præget af skuffende resultater for bulgarerne, der ikke fik kvalificeret sig til hverken VM i 2006, EM i 2008 eller VM i 2010.
Turneringsoversigt
Europamesterskaberne
År | Værtsland | Bulgariens placering |
---|---|---|
1960 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1964 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1968 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1972 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1976 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1980 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1984 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1988 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1992 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1996 | ![]() | Indledende runde |
2000 | ![]() ![]() | Ikke kvalificeret |
2004 | ![]() | Indledende runde |
2008 | ![]() ![]() | Ikke kvalificeret |
Verdensmesterskaberne
Pos | Hold | K | V | U | T | M+ | M- | MF | P | Kvalifikation |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | ![]() | 10 | 7 | 2 | 1 | 18 | 6 | +12 | 23 | Kvalifikation til FIFA World Cup 2018 |
2 | ![]() | 10 | 6 | 1 | 3 | 26 | 9 | +17 | 19 | Mulig playoff[a] |
3 | ![]() | 10 | 6 | 1 | 3 | 21 | 12 | +9 | 19 | |
4 | ![]() | 10 | 4 | 1 | 5 | 14 | 19 | −5 | 13 | |
5 | ![]() | 10 | 1 | 3 | 6 | 8 | 26 | −18 | 6 | |
6 | ![]() | 10 | 1 | 2 | 7 | 6 | 21 | −15 | 5 |
År | Værtsland | Bulgariens placering |
---|---|---|
1930 | ![]() | Deltog ikke |
1934 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1938 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1950 | ![]() | Deltog ikke |
1954 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1958 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1962 | ![]() | Indledende runde |
1966 | ![]() | Indledende runde |
1970 | ![]() | Indledende runde |
1974 | ![]() | Indledende runde |
1978 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1982 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1986 | ![]() | Ottendedelsfinalist |
1990 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1994 | ![]() | Semifinalist |
1998 | ![]() | Indledende runde |
2002 | ![]() ![]() | Ikke kvalificeret |
2006 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2010 | ![]() | Ikke kvalificeret |
Olympiske lege
År | Værtsby | Bulgariens placering |
---|---|---|
1896 | ![]() | Var ikke på programmet |
1900 | ![]() | Deltog ikke |
1904 | ![]() | Deltog ikke |
1906 | ![]() | Deltog ikke |
1908 | ![]() | Deltog ikke |
1912 | ![]() | Deltog ikke |
1920 | ![]() | Deltog ikke |
1924 | ![]() | Deltog ikke |
1928 | ![]() | Deltog ikke |
1932 | ![]() | Var ikke på programmet |
1936 | ![]() | Deltog ikke |
1948 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1952 | ![]() | 1. runde |
1956 | ![]() | Bronze |
1960 | ![]() | Indledende runde |
1964 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1968 | ![]() | Sølv |
1972 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1976 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1980 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1984 | ![]() | Boycuttede |
1988 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1992 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1996 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2000 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2004 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2008 | ![]() | Ikke kvalificeret |
FIFA Confederations Cup
År | Værtsland | Bulgariens placering |
---|---|---|
1992 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1995 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1997 | ![]() | Ikke kvalificeret |
1999 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2001 | ![]() ![]() | Ikke kvalificeret |
2003 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2005 | ![]() | Ikke kvalificeret |
2009 | ![]() | Ikke kvalificeret |
Flest landskampe
# | Landskampe | Navn | Tidsrum | Landsholdsmål |
---|---|---|---|---|
1 | 106 | Stilijan Petrov | 1998-2011 | 8 |
2 | 102 | Borislav Mikhajlov | 1983-1998 | 0 |
3 | 96 | Hristo Bonev | 1967–1979 | 47 |
4 | 92 | Krassimir Balakov | 1988–2003 | 16 |
5 | 90 | Dimitar Penev | 1965-1974 | 2 |
6 | 88 | Radostin Kisjisjev | 1996–2009 | 1 |
7 | 83 | Hristo Stoitjkov | 1986–1999 | 37 |
8 | 82 | Nasko Sirakov | 1983–1996 | 23 |
9 | 80 | Martin Petrov | 1999-2011 | 19 |
10 | 80 | Zlatko Jankov | 1989–1999 | 4 |
11 | 79 | Ajan Sadakov | 1981–1991 | 9 |
12 | 77 | Dimitar Berbatov | 1999- | 48 |
Flest landsholdsscoringer
# | Landsholdsmål | Navn | Tidsrum | Landskampe |
---|---|---|---|---|
1 | 48 | Dimitar Berbatov | 1999- | 77 |
2 | 47 | Hristo Bonev | 1967–1979 | 96 |
3 | 37 | Hristo Stoitjkov | 1987–1999 | 83 |
4 | 26 | Emil Kostadinov | 1988-1998 | 70 |
5 | 25 | Petar Zjekov | 1963–1972 | 44 |
6 | 25 | Ivan Kolev | 1950–1963 | 75 |
7 | 23 | Atanas Mikhajlov | 1970–1981 | 45 |
8 | 23 | Nasko Sirakov | 1983–1996 | 82 |
9 | 20 | Dimitar Milanov | 1948–1959 | 39 |
10 | 19 | Georgi Asparuhov | 1962–1970 | 50 |
11 | 19 | Dinko Dermendzjev | 1966–1977 | 58 |
12 | 19 | Martin Petrov | 1999- | 80 |
Trænere
|
Referencer
- ^ a b "FIFA World Ranking: Bulgaria". Arkiveret fra originalen 2. marts 2018. Hentet 5. juli 2016.
- ^ World Football Elo Ratings
- ^ World Football Elo Ratings: Bulgaria
- ^ "Bulgaria - Association Information - FIFA.com". Arkiveret fra originalen 16. februar 2018. Hentet 5. juli 2016.
- ^ "RSSSF.com: Bulgaria National Teams Statistics". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "Planet World Cup.com: Bulgaria". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: Olympic Football Tournament Helsinki 1952 - USSR - Bulgaria". Arkiveret fra originalen 10. august 2011. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1956 Olympics". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1962 FIFA World Cup qualifying". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: World Cup 1962 - England - Bulgaria". Arkiveret fra originalen 15. juni 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: World Cup 1962 - Hungary - Bulgaria". Arkiveret fra originalen 17. september 2012. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: World Cup 1966 FIFA World Cup info". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: World Cup 1966 - Hungary - Bulgaria". Arkiveret fra originalen 17. september 2012. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1968 Olympics". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1970 FIFA World Cup". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1974 FIFA World Cup". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1986 FIFA World Cup". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: Bulgaria National Team Statistics". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "Worldcupblog.org: Classic games: France v Bulgaria 1993". 2006-03-26. Arkiveret fra originalen 28. december 2010. Hentet 28. september 2010. (engelsk)
- ^ "Youtube.com: France - Bulgaria 1:2 (1993)". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: 1994 World Cup Bulgaria - Greece". Arkiveret fra originalen 15. juni 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: 1994 World Cup Argentina - Bulgaria". Arkiveret fra originalen 15. juni 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "Footballfanaticos.com: Greatest World Cup Matches". 2010-04-10. (engelsk)
- ^ "Youtube.com: World Cup 94 - Germany vs Bulgaria". Hentet 2010-09-28.
- ^ "FIFA.com: 1994 World Cup Bulgaria - Germany". Arkiveret fra originalen 15. juni 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 1994 World Cup Top Scorer List". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: 1994 World Cup Bulgaria - Italy". Arkiveret fra originalen 30. juli 2012. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "Expertfootball.com: Hristo Stoichkov biography". Arkiveret fra originalen 18. maj 2011. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "Soccernet.com: 1996 European Football Championships". Arkiveret fra originalen 19. januar 2012. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "UEFA.com: UEFA Euro 2008 welcome (s. 48)" (PDF). Hentet 2010-09-23. (engelsk)
- ^ "FIFA.com: 1998 World Cup Bulgaria - Paraguay". Arkiveret fra originalen 15. juni 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 2002 World Cup Qualification". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "RSSSF.com: 2004 European Championships Qualification". Hentet 2010-09-28. (engelsk)
- ^ "BBC.co.uk: 2004 European Football Championships statistics". Arkiveret fra originalen 1. august 2010. Hentet 2010-09-28. (engelsk)
Eksterne henvisninger
- Bulgariens fodboldforbunds hjemmeside
- Bulgarsk landsholdshistorie
- RSSSF's komplette liste over bulgarske landskampe
- RSSSF's liste over bulgarske landsholdsspillere og scoringer
Medier brugt på denne side
Football kit template socks
Straight Line Steady, intended for use in Template:Infobox Company. Use {{steady}} in wikipedia to make small line for steady profit. Self-made.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/50/Green_Arrow_Up.svg/12px-Green_Arrow_Up.svg.png)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Red_Arrow_Down.svg/12px-Red_Arrow_Down.svg.png)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Straight_Line_Steady.svg/12px-Straight_Line_Steady.svg.png)
Flag of Austria with the red in the Austrian national colours which was official ordered within the Austrian Armed Forces (Bundesheer) in the characteristic “Pantone 032 C” (since May 2018 the Red is ordered in the characteristic “Pantone 186 C”.)
Forfatter/Opretter: Scroch, Licens: CC BY-SA 3.0
Flag of Bulgaria (1971-1990). Flag of Bulgaria with Bulgarian coat from 1971.
A silver medal icon with an "S" inscribed on it.
A bronze medal icon with a "B" inscribed on it.
Flag of Portugal, created by Columbano Bordalo Pinheiro (1857–1929), officially adopted by Portuguese government in June 30th 1911 (in use since about November 1910). Color shades matching the RGB values officially reccomended here. (PMS values should be used for direct ink or textile; CMYK for 4-color offset printing on paper; this is an image for screen display, RGB should be used.)
Forfatter/Opretter: F l a n k e r, Licens: CC BY-SA 2.5
Flag of the Kingdom of Sardinia (1851-1861) and of the Kingdom of Italy (1861-1946). Use: Civil flag and ensign. In a governmental or a military context, the crowned version (see Crowned version) was always used (as State flag and naval ensign).
Forfatter/Opretter: F l a n k e r, Licens: CC BY-SA 2.5
Flag of the Kingdom of Sardinia (1851-1861) and of the Kingdom of Italy (1861-1946). Use: Civil flag and ensign. In a governmental or a military context, the crowned version (see Crowned version) was always used (as State flag and naval ensign).
Det er let at give dette billede en kant
Used color: National flag | South African Government and Pantone Color Picker
grøn | rendered as RGB 0 119 73 | Pantone 3415 C |
gul | rendered as RGB 255 184 28 | Pantone 1235 C |
rød | rendered as RGB 224 60 49 | Pantone 179 C |
blå | rendered as RGB 0 20 137 | Pantone Reflex Blue C |
hvid | rendered as RGB 255 255 255 | |
sort | rendered as RGB 0 0 0 |
National flag and merchant ensign of Germany from 1935 to 1945.
Finlands flag
Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
Forfatter/Opretter: Biso, Licens: CC BY 3.0
Bulgarian national football team. Photo taken before a qualification match for Euro 2012 with Switzerland national team, March 26, 2011, Vasil Levski National Stadium, Sofia, Bulgaria.
Flag of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia (1946-1992).
The design (blazon) is defined in Article 4 of the Constitution for the Republic of Yugoslavia (1946). [1]
(c) Bundesarchiv, Bild 183-42091-0006 / CC-BY-SA 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Info_non-talk.svg/15px-Info_non-talk.svg.png)
Forfatter/Opretter: Dfotev, Licens: CC BY-SA 4.0
Bulgarian national football team away kit 2016
Football kit template for socks
Forfatter/Opretter: Dfotev, Licens: CC BY-SA 4.0
Bulgarian national football team home kit 2016
Forfatter/Opretter: Scroch, Licens: CC BY-SA 3.0
Flag of Bulgaria (1971-1990). Flag of Bulgaria with Bulgarian coat from 1971.